Flere innsatte må sone langt hjemmefra
Nærhet til bosted, familie og nettverk er viktig for rehabiliteringen til innsatte. Asle Aase ved Fengsels- og friomsorgsforbundet (NFF) mener at nærhetsprinsippet ikke blir tatt hensyn til i den nye kriminalomsorgen.
Difi fikk i 2017 oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet (JD) om å gjennomføre en evaluering av Kriminalomsorgens organisering. Både JD og Kriminalomsorgsdirektoratet (KDI) mener at en ny organisasjonsstruktur er nødvendig for å løse utfordringene.
Et resultat av dette er blant annet at seks fengsler skal legges ned i Norge.
Asle Aase, forbundsleder i NFF, mener at nærhetsprinsippet er ikke tatt hensyn til i den nye omorganiseringen. Flere innsatte flyttes til fengsler langt fra hjemstedene deres:
– Nærhetsprinsippet ofres til fordel for en politikk som kun konsentrerer seg om effektiv drift og å holde soningskøen nede, sier Aase.
Gevinst for domfelte og pårørende
Rapporten om ny organisering av Kriminalomsorgen fra 2018, legger vekt på at den nye modellen vil gi gevinst for både domfelte og pårørende.
Aase mener at når Kriminalomsorgen sentraliseres blir mulighetene færre for å plassere innsatte nærmere sitt nærområde:
– De innsatte skal tilbake til sin hjemkommune, og det er svært viktig å være i kontakt med det lokale støtteapparatet i kommunen. En viktig forutsetning for å lykkes etter soning er å ha noe å gå til og en plass å bo.
En innsatt ved avdeling Osterøya ved Bergen fengsel viser misnøye overfor den nye organiseringen. Hun skrev et meningsinnlegg i Bergensavisen 15.januar., og mener det er et brudd på nærhetsprinsippet da hun må flytte 393,3 kilometer fra hjemstedet:
– Jeg er begynt i behandling, samarbeider med Nav, får jevnlig besøk av familie og har permisjoner som jeg benytter til å besøke familie og venner. Livet mitt er endelig på rett vei, skriver hun.
![](/sites/default/files/styles/media_image/public/skjermbilde_2019-03-08_kl._12.17.02_0.png?itok=Q0Krz07d)
Kvinner spesielt utsatt
Nærhetsprinsippet vurdert opp mot en mer sentralisert soning for kvinner i fengsel, er en godt kjent problemstilling for Kriminalomsorgen. Dette melder LDO i sin rapport om utsatte grupper i fengsel fra 2017. Kriminalomsorgen har i sitt utkast til strategi vektlagt viktigheten av en spesialisert enhet. Bangkok-regel nummer 4 vektlegger soning i nærhet til hjemmet, samtidig som den også sier at myndighetene skal ta hensyn til tilgjengeligheten av relevante soningstilbud.
Bergen fengsel mener at det bør etableres eget tilrettelagt kvinnefengsel i Bergensområdet:
– Eget kvinnefengsel i Bergen vil sikre både at kvinner soner nært hjemsted og at vi kan etablere et innhold og en kompetanse som er særlig tilrettelagt for kvinner, sier Harald Åsaune, fengselsleder i Bergen fengsel.
Stortingsrepresentant i SV, Petter Eide, mener at nærhetsprinsippet og rehabilitering er viktig, og at det må legges til rette for at de innsatte skal sone i nærheten av hjemstedet. Han er kritisk til sentraliseringen og for at man legger ned de små enhetene:
– Det er en voldsom tillegsstraff å ikke kunne ta kontakt med barna sine. Det gjelder også menn, men i større grad kvinner, sier Eide.
Asle Aase sier det ikke er noe enkelt svar på hvilke tiltak som skal settes i gang for å opprettholde nærhetsprinsippet i den ordningen. Han mener at de må ha en proaktiv innstilling fra berørte instanser i kommunen:
– Det må legges godt til rette for at de kan motta besøk. Skype må tas i bruk.